Excalibur!
- Hvor længe har Merlin været væk? - I fire døgn.
- Tror du, han vender tilbage? - Det ved jeg ikke.
- Han ville ikke bare forlade dig. - Man ved aldrig med ham.
- Ved han virkelig, hvad han gør? - Det håber jeg.
- Skal vi vente, til regnen ophører? - Kongen er vel ikke bange for regn?
Vi er kun få timer fra Camelot. Lad os ride om kap.
Stop!
Hjælp mig. Min far... Han vil slå ham ihjel!
- Hvilken vej? - Den vej.
Derovre!
Hejs ham op.
Få ham ned! Din konge befaler det!
Få ham ned!
Far...
Han er morder! Han myrdede min bror og bør blive klynget op!
- Vi kræver bare retfærdighed! - I gør intet uden kongens samtykke.
- Hvad hedder landsbyen? - Exham.
Men det her angår ikke jer. Vi klarer det selv. Vi skal ikke opholde jer.
Jeg er så ked af det, far...
- Hvordan begyndte det her? - Vi tog ham i at dræbe min bror.
- Vi søger bare retfærdighed. - Så har vi noget til fælles.
Hvad hedder du?
Katelyn...
Jeg beder jer... Lad dem ikke gøre det.
- Hvem er landsbyens leder? - Min bror, Wade. Ham, han dræbte.
Så nu er det vel mig. Jeg hedder Ewan.
Find nogle mænd, som kan rejse med dig.
- Med mig? Hvortil? - Camelot.
Stil ham til ansvar, når han kan føre sin egen sag.
- Vi kan ordne det selv. - Det skal I ikke.
Man kan ikke udøve retfærdighed, når man tænker på hævn.
- Når I hører mere, forstår I. - Find mændene. Vi rider ved daggry.
Er det her mon en god idé?
- Camelots magt når ikke hertil. - I dag gør den.
Kom.
Er den stadig svær at styre?
Du kan ikke bare vade ind. Så stor er min gæstfrihed ikke.
- Gæstfrihed, siger du? - Jeg har ikke brug for dig mere.
Det tror jeg nu nok. Du er jo helt omgivet af fremmede.
Jeg er den eneste, der virkelig forstår dig.
Hvorfor Igraine? Hvorfor lige hende?
Så jeg kan komme ind i Camelot, nærme mig Arthur og dræbe ham.
- Og hvad så? - Så tager jeg kronen, som er min.
Og så?
Som sædvanlig har du ikke tænkt langt nok.
- Jeg laver ikke andet end at tænke. - Du har brug for nogle venner.
Jeg har prøvet at indgå en alliance, men det slog fejl.
Uden allierede mister du tronen, før du når at indtage den.
Du ved intet om politik.
Ingen kender dig. De kender Arthur, men ikke dig.
- De ved, jeg er Uthers datter. - Og Arthurs søster.
Lad dig ikke definere af andre. Folk skal vide, hvem du selv er.
Ikke flere pagter med krigsherrer.
- Nej, men købmænd og ældste. - Købmænd og ældste?
- Skulle de være mine allierede? - Jævne folk med indflydelse.
Jeg drog over havet. Hele vejen lyttede jeg til, hvad folk talte om.
Ingen taler om dig. Nogle taler om Arthur.
Men de fleste taler om frygt.
De kan ikke genkende deres land, og det skræmmer dem.
Intet er mægtigere end frygt.
Du husker vel, hvordan det er at være bange?
Og når nogen så fjerner frygten, elsker man dem for det.
Man forguder dem.
Du vil få nye venner, og så vil alle tale om Lady Morgan.
At hun forstår folkets lidelser og er deres ven.
Og hvordan hun blev berøvet sit retmæssige krav på tronen.
De vil bare tro, jeg er Arthurs lakaj, på jagt efter forrædere.
Vær imødekommende og elskværdig. Resten løser sig selv.
- De er på vej. - Hvad skal det sige?
Jeg sendte indbydelser ud i går. Et festmåltid til deres ære.
Lady Morgans gæstfrihed er rig.
- Som hendes næstekærlighed. - Du giver for mange ordrer.
Tillad det denne ene gang. Slår det fejl, kan du smide mig ud.
Bær den her.
Ikke nu igen.
Gå så din vej.
Flere folk? Hvor skal de sove? Hvem organiserer det her?
Godt spørgsmål. Hvad tror du, ged?
Din ged kom ind til mig for anden gang i denne uge. Få styr på den.
Merlin?
Nej!
Ikke nu...
Det passer ret dårligt lige nu.
Lad mig være i fred.
- Hvordan skal det her foregå? - I møder mig i den store sal.
Bare Merlin var her.
Du er marskal, jeg er konge. Vi behøver ham ikke. Hent de andre.
Deres Højhed. Vi har et problem.
Flere og flere kommer til, men vi bor, som om vi ikke skal blive her.
Hvordan brødføder vi folk? Hvor skal de sove?
Alle behøver noget, men kan også hjælpe. Jeg vil organisere det.
- Medmindre De modsætter Dem. - Nej, du har min velsignelse.
Mordet på Uther...
...fratog landet dets konge.
De gamle visheder er væk. En ny begyndelse grundlægges.
Og mens alt ændrer sig så hurtigt...
...er det let at føle sig overset.
Tro ikke, I er blevet glemt. Jeg vil vise mig som jeres ven -
- og forsikre jer om, at jeres frygt og uvished -
- trygt kan deles med mig.
Vi må sige det, som det er.
Vi takker kongens søster for hendes venlighed -
- men vi er alle tilfredse og glæder os over Arthurs styre.
Også jeg.
Et retstribunal her?
Vi befinder os midt i riget. Vores værdier skal udbredes overalt.
Landsbyerne har allerede sine egne skikke.
Det så vi. Han fik ikke engang chancen for at forsvare sig.
Har du brug for os? En konge afgør vel den slags selv.
Og vi kan ikke dømme nogen. Vi har selv dræbt mange.
- Vi skal fastslå årsagen. - Aristoteles angav syv årsager:
Tilfældighed, natur, tvang, vane, fornuft, lidenskab og begær.
Han blev taget på fersk gerning. Spiller årsagen så nogen rolle?
Ja, en stor rolle. Vi ved ikke, om han bare forsvarede sig.
Vi finder ud af årsagen og afgør, om han er skyldig eller ej. Sammen.
- Skal vi også fastslå straffen? - Nej, den byrde bliver min.
Aflever jeres sværd. Sværdet.
- Vi vil ikke have ballade. - Så behøver du ikke dolken.
Du siger ikke et ord.
Colfur kan stå. Sæt dig, Katelyn.
Vi ønsker ikke at spilde jeres tid.
- I har sikkert meget travlt. - Det her er det eneste, vi skal.
Vi skal efterforske mordet på Exhams ældste -
- og fastslå straffen for den mand, som blev set angribe ham: Colfur.
Dette er Camelots første tribunal. Der kommer sikkert flere fremover.
Som jeres konge vil jeg udøve retfærdighed overalt fra i dag.
Ewan. Fortæl os om landsbyen og din bror, Wade.
Hvor skal jeg begynde? Min bror var en god mand.
Landsbyen er rolig. Her var ingen problemer, før folk som han kom til.
- Hvordan kan det være? - Han klager altid over noget.
- Han skaber problemer. - Hvad har du at sige til det?
Jeg bevogter ikke min tunge, og så må folk mene, hvad de vil.
- Hvorfor startede slagsmålet? - Wade fik blot, hvad han fortjente.
- Men jeg uddelte det første slag. - Hvorfor opsøgte Wade dig?
Han lejede jord af min bror og havde ikke betalt i flere måneder.
Var Wade kommet for at få betaling?
I så fald havde jeg alligevel ikke betalt.
- Du lejede jord af ham. - Jeg ville aldrig have betalt ham!
Kan I se? Min bror kunne have smidt ham ud for længst. Det ville han.
Han var for god af sig.
Og se, hvad det medførte.
Jeg er ikke interesseret.
- Jeg er hinsides frelse. - Jeg er her ikke for at frelse dig.
- Hvad hedder du? - Tomal. Og du?
Har jeg ret i, du er lejesoldat?
Ja...
Er du dygtig?
Jeg er da stadig i live.
- Hvem vil du have dræbt? - Jeg vil ikke have nogen dræbt.
- Men...? - Et overfald, der efterlader blod.
- Ingen sag. Men hvorfor? - Betyder det noget?
- Nej. - Så er vi enige.
Hvad går der af vores verden? Det hele går ad helvede til.
- Gud vil udfri os. - Det tvivler jeg på.
Hvem er det, der skal tæves?
Det skal jeg.
- Mad... - Hvad gør du dog?
Jeg havde brug for et rum. Der er for meget larm alle andre steder.
Larm og mennesker...
- Er alt det her dit værk? - Jeg havde brug for at tænke lidt.
Du ryster.
- Og du sveder. - Så er det altid bagefter.
Bagefter hvad?
- Hvor har du skaderne fra? - Jeg bad selv om dem.
- Det giver ingen mening, Merlin. - Hvem siger, det skal det?
Arthur sidder i den store sal og holder et retstribunal.
Hvorfor nu det?
Uanset hvad man planlægger, kan folk ikke...
...lade være med at blande sig.
Kom med udenfor.
Nej, nej.
Jeg har for meget at lave.
Merlin... Arthur har brug for dig.
Nu har I hørt alt, I skulle høre.
Colfur indledte skænderiet, og vi så ham dræbe Wade.
- Vi skal kende årsagen bag. - Hvad har den med sagen at gøre?
Begyndte I at skændes, fordi du ikke ville betale?
- Svar kongen. - Jeg vil gerne forstå sagen.
Han kom til mig, vi sloges, og jeg dræbte ham.
- Vil du hellere dø end tale? - At tale gør jo ingen forskel.
I vil afprøve jeres nye retfærdighed. Men ingen vil beskytte mig senere.
Gør det en forskel? Min bror er død, og han fortjener samme skæbne.
Stille!
Vi må holde en pause. Hent noget mad.
Det er mord. Øje for øje.
- Gawain? - Han dræbte en ældste. Henrettelse.
Han sagde kun, at hvis han kom efter betaling, ville han ikke have betalt.
Da du spurgte ham igen, svarede han ikke.
Sæt nu, det gjaldt noget andet?
Vi har travlt. Henret ham. Du vil stadig fremstå som en stærk leder.
Hvorfor stak hun af, da vi så hende første gang?
- Hun løb efter hjælp. - Nej. Hun flygtede fra noget.
Hendes far blev angrebet. Hvorfor gik hun ikke til landsbyboerne?
Da du spurgte til Wades besøg, så Colfur underligt på Katelyn.
Som om han ville sikre sig, at hun ikke sagde noget.
Morgan!
Hun blev fundet i skoven.
Bær hende til hendes seng. Nej, ind på mit kammer.
Abbedissen slået ned? Nu er ingen sikre.
Hent vand og klude!
Nu ser de, du lider med dem.
Og så siger du, jeg ikke ved noget om politik...
Lad ikke øjeblikket gå til spilde. Brug det.
Gå så.
Af sted.
- Jeg har brug for hjælp. - Har du brug for en kvindes mening?
Hun flygtede i stedet for at hente hjælp. Det giver ingen mening.
Jeg må være sikker. Ellers kan jeg ikke dømme en til døden.
Han slog en mand ihjel. Hvorfor er det så vigtigt?
Vores systems retfærdighed skal være bedre.
Og sommetider gør man noget forkert, men af de rette grunde.
- Hvor er her smukt. - Jeg tager hertil for at tænke.
Jeg har aldrig set havet før.
Arthur er en god mand. Han lytter til folket. Han har omsorg.
Han kan ikke hjælpe mig. Det kan ingen. Det er min skyld.
Hvordan det?
Jeg flygtede. Far bad mig flygte. Vi vidste, Wade var på vej.
Hvad ville han?
Byens ældste tager alle piger, når de bliver kvinder.
- Sådan er det bare hos os. - Prøver folk ikke at stoppe det?
Man sætter sig ikke op mod folk som Wade og Ewan.
Igraine havde ret.
Det her er netop årsagen...
Nu kommer folk hele tiden væltende, mens jeg skal tænke.
- Hvem har ellers været her? - Det kommer ikke sagen ved.
Er det kun mig? Jeg kommer hele tiden væltende...
- Hvad vil du? - Du har været her hele tiden.
- Hvad er det her? - Jeg ville tegne det hele.
Hvad betyder det?
At den første bølge er ved at være fuldbyrdet.
Men vi er bagud. Vi mangler meget. Biblioteket...
Den første bølge?
At få fat i dig, indtage Camelot, rekruttere. Går retstribunalet godt?
Kommer du? Hvorfor ikke?
- Det var din idé. Gennemfør den. - Det skal jeg nok.
Jeg er snart klar. Jeg skulle bare lige...
Det her...
Jeg holder øje med dig.
Endnu et overfald. Det her er alvorligt...
Lady Morgan.
Jeg undskylder.
- Gør ikke det. Klarer hun den? - Man tager sig godt af hende.
Hun har været som en mor for mig, siden jeg var en lille pige.
- Hvordan kunne dette ske? - Drik lidt.
Hendes hest bar Pendragons farver.
Vores farver? Det er jo vores beskyttelse.
Jeg bærer også farverne, men overfaldes alligevel.
Min landsby bærer dem også, men folk stjæler og voldtager stadig.
Der er ingen kontrol.
Vi er alle loyale undersåtter, men det her er ikke beskyttelse.
Vi er klar over, han er Deres bror.
Men landet nærmer sig kaos mere og mere for hver dag.
Sådan er det.
Det vil jeg ikke tillade.
Det vil jeg ikke!
- Føler andre sig svigtet? - Ja, det er der.
Jeg sender bud til min bror fra os alle.
Når han hører om dette, handler han. Han vil lave om på det. Stol på ham.
Send bud til alle, der føler det samme og bed dem komme i aften.
Sig, kongen vil imødekomme sin søsters indkaldelse.
- Sender jeg bud efter budbringeren? - Det er ikke nødvendigt...
Hvad venter vi på? Han burde være død og begravet nu.
Vent sammen med dit folk.
Jeg slog ham ihjel og får, hvad jeg fortjener.
Måske havde du en god grund. Folket må vide hvorfor.
- Du er nødt til at fortælle det. - Det er ikke mit ansvar.
- Hvordan opnår vi så forandring? - Så enkelt er det ikke.
- Gå udenfor, Katelyn. - Nej...
Gå ud, sagde jeg. Vær nu sød.
Wades familie ejer al jorden i landsbyen.
De får det første af hver høst.
De pløjer den første fure på hver gård om efteråret.
Aftenen før mit bryllup kom Wades far og krævede sit tiende.
Jeg var fremmed i byen.
Jeg vidste ikke, byens ældste altid var den første...
...til at tage alle kvinder.
Katelyns mor sagde det to dage efter vores bryllup.
Hun døde, da hun fødte Katelyn...
Katelyn, Wade og Ewan er... beslægtede.
Wade og Ewan er ligeglade. De vil have alle pigerne.
- Hvorfor drog du ikke af sted? - Jeg havde ikke gjort noget!
Du er nødt til at fortælle det.
Det kan jeg ikke. Katelyn ved ikke, hun ikke er min.
Havde hun fået det at vide, havde jeg mistet hende.
En voksen mand, der græder som et barn...
Blod knytter jer ikke sammen. Det gør de minder, I deler.
Alt, du har lært hende, og har ofret for hendes skyld. Din kærlighed.
Det er det, du giver videre til hende.
Sig det, og du vil se, hvor højt hun elsker dig.
Jeg ved det godt...
Tror du ikke, landsbyens piger taler om det?
Jeg har altid vidst det. Og...
Jeg har aldrig elsket dig mindre af den grund. Du er min far.
Wade ville tage hende. Jeg bad hende flygte.
Jeg bad hende glemme mig og komme så langt væk som muligt.
Jeg sagde, jeg hellere dræbte ham end lod ham røre min datter.
Sådan begyndte slagsmålet.
- Har du noget at sige? - Det har vi hele tiden vidst.
- Sådan er det bare hos os. - Jeres skikke er uacceptable.
Byens ældste slider mere end nogen.
Han har ret til det. Det skal ingen kristen dreng af en konge lave om på.
- Det stopper i dag. - Held og lykke med det.
Nu må I afsige dommen.
Colfur forvises fra landsbyen Exham.
Du kan hente dine ejendele og må så forlade byen for altid.
- Forvisning for mord? - Han beskyttede sin datters ære.
Retstribunalet er overstået.
Det var en skam.
Hvis det her er Camelots retfærdighed -
- bliver du ikke siddende længe på tronen.
- Han havde ikke brug for mig. - Tak, fordi du holdt øje med ham.
En pige døde. Og det var min skyld.
Jeg troede, jeg kunne styre det, jeg prøvede at afstedkomme.
Du holder dig for meget for dig selv.
- Hvorfor gør det dig noget? - Jeg ser manden, du kunne være.
- Gjorde du alt det her for mig? - Jeg vil gøre alt for dig.
I aften skal du stråle.
Det hele ligger for dine fødder.
Så strål...
Det, de gør mod kvinderne... Sker det også i andre landsbyer?
Det ved jeg ikke. Måske.
Hvor det end sker, må vi stoppe det.
Det skal vi nok.
Tak.
- For det med Katelyn. - Det var så lidt.
- Gør det ondt? - Jeg klarer mig.
- Hvad brugte du tidligere? - Ingenting.
Bare sværdet var indsatsen værd. Vi må håbe, det bliver legendarisk.
Det er et godt sværd. Det er op til ham at gøre det legendarisk.
Merlin...
Hvem er du egentlig?
Hvordan svarer man på det?
Hvem var du før Arthur?
- Før Uther? - Den samme mand.
Hvor er du født?
- Gør det nogen forskel? - Jeg er interesseret.
Du gemmer dig. Selv, når du ikke er her, gemmer du dig.
- Det er ikke min hensigt. - Jo, det er.
- Hvad med dig? - Du ved alt om mig.
Cornwall, Uther, her.
Men før Cornwall...
Hvem var du dengang?
Jeg var...
...stærk. Påståelig.
Naiv.
Og fuld af håb. Jeg levede godt i en velhavende familie.
Hvad drømte du om?
Om en mand, der ville behandle mig som sin ligemand.
Fandt du ham nogensinde?
Nej...
Det er jeg ked af.
Det er jeg også.
Nej! Alle, der kommer tæt på mig, kommer til skade.
Hvordan er du blevet sådan?
Vær rundhåndet med drikkevarerne.
Sørg for, alle får rigeligt at spise.
- Bor du her med kongens søster? - Nej, jeg kom for at spise godt.
Du gav tjenestefolkene ordrer. Hvorfor ville Morgans nonne tæves?
Jeg havde brug for tag over hovedet.
Det her overbeviste dem.
Du må ikke dømme mig.
Har du det hele? Du skal rejse langt.
Begå ikke den fejl at udfordre mig.
- Vi har vores egen retfærdighed. - Også jeg. Min mor blev voldtaget.
Jeg tænker mit om folk som dig.
- Her på egnen bestemmer jeg. - Dine ord graver din grav dybere.
Nå, Colfur... Er det sådan her, du er?
Gemmer du dig bag den drengede konges mænd?
Han er forvist. Og jeg sørger for, det sker. Stå ikke i vejen for mig.
Vi har et problem...
Det her er sidste advarsel. Tag hjem.
Hvad nu, store ridder? Er du bange for at slås?
Du skal nok få din straf. Og pigen får, hvad hun fortjener.
Det er ham.
Han bliver ikke noget problem.
Mit folk.
Jeg byder jer velkommen på Pendragon denne aften.
- Hvor er kongen? Kommer han? - Han havde desværre for travlt.
Han siger, han har for travlt til at lytte til vores bekymringer.
For travlt?
Jeg deler jeres frustrationer. Jeg kan ikke påstå andet.
Det lader til...
...at vi har nået en grænse.
Alt, der føltes trygt under min fars styre, er nu truet.
Vi er alle i fare.
Jeg er loyal over for min bror, men frygter for fremtiden.
Og jeg spørger mig selv...
Hvad betyder vi for kongen, hvis han har for travlt til os?
Stå dog ikke bare dér! Hjælp mig!
Colfur skulle forvises!
Tror du, dine ord betyder noget her? Du har intet udrettet.
Se dig omkring. Det her er ikke længere din landsby.
Jeg har ikke for travlt til jer.
Jeg hører jeres sorger. Og de smerter mig.
Men i aften vil jeg aflægge en ed.
Jeg lover at beskytte jer alle med mit liv!
Britannien har brug for en stærk leder.
Lad mig vise mig værdig.
Du dér! Kom her.
Er dette manden?
Ja. Det er ham, der slog mig fordærvet.
Nej...!
Jeg kan tage, hvorhen jeg vil. Starte forfra. I kan ikke stoppe mig.
Flygter du, finder vi dig. Camelot vil altid være din skygge.
- Du fortjener at dø ti gange. - Så er det nok, Gawain.
Du er ikke en rensning af mit sværd værdig.
Fra i dag er alle landsbyens kvinder beskyttet af mine mænd.
Sker der en kvinde noget, finder de ud af det.
Exham er nu en del af Camelot.
Denne mand er alle de mænd, der har stjålet fra jer.
Alle de mænd, der har plaget jer -
- krænket jeres hustruer og døtre og mishandlet jeres sønner.
Han er dem, der fik jer til at føle jer værdiløse, foragtede og svage.
Han er alle dem, der har berøvet jer jeres værdighed -
- og har fået jer til at skamme jer over dette engang så stolte rige!
Jeg, Morgan, datter af Uther...
...overdrager ham i jeres varetægt.
Udøv nu jeres retfærdighed!
Tekster: Martin Schiær www.sdimedia.com